Diabeteksen munuaistaudin toteaminen on puutteellista Keusoten alueella - Laine, Merja K.; Haapala, Mervi; Uusi-Rauva, Kristiina; Aakko, Juhani; Pentikäinen, Markku; Mikkola, Kirsi; Halonen, Nami; Pulkki, Kari; Säävuori, Niina; Groop, Per-Henrik; Metsärinne, Kaj (Suomen lääkäriliitto, 2026)
Lähtökohdat  Munuaistauti on alidiagnosoitu diabeteksen komplikaatio, eikä sen seulonta toteudu suositusten mukaisesti.
Menetelmät   Tarkastelimme Keski-Uudenmaan sote -kuntayhtymän perusterveydenhuollon tietoaltaasta diabeteksen hoidon tietoja. Selvitimme diabeteksen esiintyvyyden ja glukoosi- ja munuaistoiminnan tuloksia ja niiden määrittämistä. Tutkimus sisälsi henkilöt, joilla oli diabetesdiagnoosi- tai -lääkemerkintä 1.1.2008–30.9.2019. Laboratoriokäyntimäärät sekä glukoosi- ja munuaistoimintatasot määritettiin kalenterivuosittain. Tarkastellut tutkimukset olivat hemoglobiini A1c (HbA1c), arvioitu glomerulussuodatusnopeus (eGFR) ja virtsan albumiini-kreatiniinisuhde (UACR).
Tulokset   Mediaaniseuranta-aika oli 8,7 vuotta (kvartiiliväli IQR 5,0–12,6). Diabeteksen esiintyvyys kasvoi 3 %:sta 5 %:iin vuosina 2008–2021. Mediaani-HbA1c oli seurannan lopussa tyypin 1 diabetesta sairastavilla 62,0 mmol/mol (IQR 54,0–72,0) ja tyypin 2 diabetesta sairastavilla 47,0 mmol/mol (IQR 41,0–58,0). Vuonna 2021 diabetesta sairastavilla oli keskimäärin 0,9 HbA1c-, 1,5 eGFR- ja 0,4 UACR-laboratoriomääritystä.
Päätelmät Tyypin 2 diabetesta sairastavien HbA1c-taso oli hyvä; tyypin 1 diabetesta sairastavilla hoitoa tulee tehostaa. Albuminurian määrittäminen oli hälyttävän vähäistä.