"JOS YKSIKIN JÄÄ HUOMAAMATTA" ERITYISOPETTAJAN JA OPPILASHUOLLON ROOLI LASTEN KALTOINKOHTELUN HAVAITSEMISESSA JA SIIHEN PUUTTUMISESSA - Aaltonen, Maija (My University, 2020)
Lasten kaltoinkohtelu on maailmanlaajuinen, monisyinen ja monitasoinen ongelma. Kaltoinkohtelu uhkaa lapsen tasapainoista kasvua ja kehitystä, se loukkaa lapsen koskemattomuutta, rajoja ja itsetuntoa sekä aiheuttaa kärsimystä. Kaltoinkohtelu aiheuttaa avuntarvetta ja pahaa oloa vaarantaen fyysisen ja psyykkisen terveyden. Pahimmillaan kaltoinkohtelu voi tuhota lapsuuden, lapsen uskon omaan itseen, toisiin ihmisiin ja hyvään huomiseen. Kaltoinkohtelulla on kauaskantoiset ja pysyvät seuraukset, jopa aikuisiälle asti ulottuvat seuraukset. Tutkimuksessa tarkasteltiin 1. peruskoulun erityisopettajien, koulukuraattorien, koulupsykologien ja kouluterveydenhoitajien käsityksiä lasten kaltoinkohtelusta, 2. miten tutkittavat käsittävät kaltoinkohtelun ilmiönä, 3. miten koulun henkilökunta havaitsee kaltoinkohtelua, 4. millaiset keinot heillä on tähän puuttua. Lisäksi se pyrittiin selvittämään, 5. onko kaltoinkohtelu ilmiö, jota voi ennalta ehkäistä koulussa, ja 6. miten tutkittavat hahmottavat ne normit, jotka liittyvät kaltoinkohtelun lastensuojelullisiin, erityispedagogisiin ja opetussuunnitelmallisiin yleisnormeihin. Tutkimuksen kohdejoukkona (N=6) toimivat koulun oppilashuollon työntekijät eli kouluterveydenhoitaja, koulupsykologi, koulukuraattorit sekä erityisopettaja Turun kaupungista. Tutkimusaineisto kerättiin yksilöllisillä teemahaastatteluilla keväällä ja syksyllä 2019. Haastatteludata analysoitiin laadullisen sisällönanalyysin avulla aineistolähtöisesti. Kaltoinkohtelu ilmiönä näyttäytyy tämän tutkimuksen valossa epämääräisenä ja monisyisenä. Tutkimuksen perusteella kaltoinkohtelu on vakava, lasta haavoittava ilmiö, johon tulee puuttua. Ilmiössä nähtiin monia haasteita oman työnkuvan kannalta eikä sen kanssa toimimiseksi ollut selkeitä ajatuksia. Ilmiön kuvailun pohjalta muodostui kolme perusorientaatiota sen perusteella, miten kaltoinkohteluun reagoidaan ja miten sen kanssa koulussa toimitaan. Nämä pääkategoriat olivat 1. ilmiön erittely ja myötäeläminen hallitusti, 2. reaktioiden hallitsemattomuus – ei myötäelämistä ja 3. kaikkien omakohtaisten reaktioiden ulkopuolelle sulkeminen. Epäilyt kaltoinkohtelusta nousivat oireilevan käytöksen, fyysisesti havaittavien ulkoisten merkkien, poikkeavan kielenkäytön ja perustarpeiden täyttämättömyyden perusteella. Lisäksi oppilas kertoi kaltoinkohtelusta itse, ennen kuin epäilyt heräävät. Erilainen kyvykkyys tunnistaa kaltoinkohtelu johti erilaisiin toimintatapoihin. Kun kyky hahmottaa kaltoinkohtelu on puutteellinen, tunnistamistapahtuma on myös erilainen verrattaessa tilanteeseen, jossa kykyä ilmiön hahmottamiseen ja jäsentämiseen löytyy. Toimintaan vaikuttaa tilanteen vakavuus aste, lait ja virkavelvollisuudet, tietoisuus oman toiminnan vaikutuksesta sekä avoimuus ja rauhallisuus oppilaan kanssa. Ennaltaehkäisy kuuluu erityisopettajien ja oppilashuollon työnkuvaan ja sitä toteutetaan, mutta on hämärän peitossa, kenelle se koulussa kuuluu ja millä tavalla sitä tulisi toteuttaa. Tutkimuksen perusteella ennaltaehkäisyä kouluissa toteutetaan lasten oikeuksien, perusopetuksen opetussuunnitelman perusteiden (2014) ja lapsilähtöisyyden kautta. Aiheesta ei ole saatavilla koulutusta, vaan oma kiinnostus ja kokemustieto luo pohjan, jonka varassa työtä lasten kaltoinkohtelun kanssa tehdään. Tulosten avulla voidaan tuoda ilmi se tosiasia, että kaltoinkohtelun havaitsemisessa ja siihen suhtautumisessa on suuria eroja, ja tähän voi syynä olla koulutuksen puute. Kun tietoa ei anneta aktiivisesti, sen hankkiminen muuttuu persoonakysymykseksi, ei koulutuskysymykseksi. Tässä kohtaa on hyvin suuren muutoksen tarve kunnilla sekä korkeakoulujen koulutusohjelmissa. Hakusanat: lasten kaltoinkohtelu, lasten kaltoinkohtelun tunnistaminen, ennaltaehkäisevä työ, pahoinpitely

Child maltreatment is global, complex and multidimensional problem. Maltreatment threats balanced growth and development of the child, violates the child`s inviolability, boundaries and self-esteem together they cause suffering. Child abuse causes need for help and bad feeling endangers physical and mental health. At its worst, maltreatment can destroy the whole childhood, a child's belief in themselves and other people, and hope for a better tomorrow. Abuse has far-reaching, long consequences, even up to adulthood. The study examines 1. the perceptions of child abuse by elementary school special teachers, school curators, school psychologists and school nurses, 2. how subjects perceive abuse as a phenomenon, 3. how maltreatment is perceived by school staff, 4. what means they have to deal with it. In addition, the study sought to highlight 5. that maltreatment is a phenomenon what can be prevented at school and 6. how subjects perceive the norms associated with general child protection, special education, and curricular standards for abuse. The target group of the study (N = 6) was the school student welfare which included the school nurse, the school psychologist, the school curators and the special teacher from the city of Turku. The research data was collected through individual theme interviews in spring and autumn 2019. The interview data were analyzed by qualitative content analysis in a data-driven manner. The phenomenon of maltreatment appears vague and complex in the light of this study. According to this study, the phenomenon of maltreatment is a serious and vulnerable phenomenon for children that need intervention. The phenomenon contains many challenges from the viewpoint of own job image and there were no clear ideas for dealing with it. The description of the phenomenon resulted in three basic orientations based on how to respond to abuse and how to deal with it at school. These main categories were the 1. breakdown of phenomenon and compassionate control ,2. unmanageable reactions - no sympathy and 3. excluding all personal reactions. Suspicions of abuse stem from symptomatic behavior, physically detectable external signs, abnormal language use and lack of basic needs. In addition, the student speaks of the maltreatment to adults in school before the suspicions are arise. According to this study, different abilities to recognize maltreatment also lead to different modes of operation. When the ability to perceive maltreatment is deficient, the identification process is also different when compared to the situation where the ability to perceive and structure a phenomenon is found. How to deal with maltreatment is influenced by the severity of the situation, the laws and responsibilities, the awareness of the impact of one's own activities, and the openness and peace with the student. Prevention is part of the job description of special needs teachers and student welfare and is implemented, but it is obscure to whom it belongs to in the school and how it should be implemented. Based on research, prevention in schools is implemented through children's rights, basic curriculum basics (2014), and child-centeredness. There is no education available on the subject, but one`s interest and experience provide the basis for working with child abuse. The findings highlight the fact that there are major differences in the detection and treatment of maltreatment, which may be due to a lack of education. When information is not actively provided, it becomes a question of personality, not a question of education. On this point is where a major change is taking place in the municipalities and in the university education programs. Keywords: child abuse, recognition of child maltreatment, preventive work, assault
Keywords: Keywords: child abuse, recognition of child maltreatment, preventive work, assault