Mellan lokal dialekt och standardspråk: Fonologisk variation och förändring i svenskan i Östra Nyland - Norrfjärd, Maria (My University, 2026)
Avhandlingen handlar om variation och förändring i svenskan som talas i Östra Nyland. Syftet är att ta reda på vilka dialektdrag som förekommer hos de tre undersökta generationerna, vilka skillnader i dialektdrag det finns mellan dem, vilka skillnader det finns mellan kommunerna som informanterna kommer från och hur dialektförändringen framträder i området. Materialet för undersökningen kommer från insamlingsprojekten Från Pyttis till Nedervetil, Spara det finlandssvenska talet och SweDia 2000. Inspelningarna och deras transkriptioner från de två förstnämnda projekten har sparats i talspråkskorpusen Talko, medan materialet från det tredje projektet hittades på dess internetsidor. I banden talar 45 män och kvinnor födda 1898–1988. Deras hemkommuner är Borgå, Borgå landskommun, Lappträsk, Liljendal, Lovisa, Mörskom, Pernå, Pyttis, Sibbo och Strömfors. Banden analyseras utifrån 37 olika dialektdrag som enligt forskningslitteraturen används i Östra Nyland. Av de undersökta dialektdragen förekommer 32 i materialet sammanlagt 1 440 gånger. Konsonanten t eller h i stället för det standardspråkliga d-ljudet är det mest frekventa draget med 659 belägg. Andra mindre vanliga drag är synkope, primära diftonger, initialt h-bortfall och -tillägg, konsonantförbindelser, sekundära diftonger, avvikande böjningsändelser och norrländsk förmjukning. När det gäller skillnaderna mellan generationerna är det tydligt att dialektdragen blir sällsyntare från en generation till en annan. Hos de två äldsta generationerna är konsonanterna t och h i stället för d de vanligaste dragen, medan för de yngsta informanterna är den primära diftongen ei det mest frekventa draget. Variationen mellan kommunerna är stor, men Pernå har tydligt flest dialektdrag i jämförelse med de andra orterna. Dock kan inga tillförlitliga slutsatser dras direkt ur undersökningen eftersom materialet inte är helt jämförbart. Orsaken är att åldersgrupperna inte är lika stora och att de fördelar sig ojämnt mellan kommunerna. Denna undersökning tyder dock på att långsiktig ackommodation har tagit över i Östra Nyland och att den yngre generationen talar en starkt utjämnad dialekt som närmar sig standardspråket. Ett mer jämförbart och aktuellt material behövs för att dra slutsatser om hur talet har förändrats hos generationerna i varje kommun och för att avgöra om dialektförändringen har gått så långt att man kan tala om regionalisering.
Keywords: svenska språket; finlandssvenska; dialekter; fonologi