Sijoittautumisoikeus ja yritysten maastapoistumisverotus Euroopan unionissa - Palomäki, Heidi (fi=Turun yliopisto|en=University of Turku|, 2017)
Yritysmaailman kansainvälistymisen ja rajat ylittävän liikkumisen helpottumisen myötä kansainvälisestä verosuunnittelusta on tullut yhä tärkeämpi osa monen yrityksen arkea. Koska välitöntä verotusta ei ole toistaiseksi harmonisoitu EU:ssa, jäsenvaltiokohtaiset erot verokannoissa sekä verotettavan tulon laskentaperiaatteissa mahdollistavat verosuunnittelun myös EU:n rajojen sisällä. Siten yritykset voivat esimerkiksi erilaisin sisäisin järjestelyin pyrkiä tulouttamaan voittojaan verotuksen kannalta mahdollisimman edullisessa jäsenvaltiossa. Maastapoistumisverotuksen keskeinen tarkoitus on suojata valtion veropohjaa muuttamalla muutoin veroton rajat ylittävä transaktio verolliseksi. Maastapoistumisverotuksen kannalta keskeisiä tilanteita ovat esimerkiksi yrityksen verotuksellisen kotipaikan rajat ylittävä siirto sekä päätoimipaikan ja toisessa valtiossa sijaitsevan kiinteän toimipaikan väliset varallisuuden siirrot. EU-oikeuden ja erityisesti perussopimuksen takaaman sijoittautumisoikeuden näkökulmasta maastapoistumisverotukseen liittyy kuitenkin haasteellisia piirteitä. Ollakseen sijoittautumisoikeuden kanssa sopusoinnussa maastapoistumisverotus ei lähtökohtaisesti saisi rajoittaa EU:n jäsenvaltion kansalaisen vapaata sijoittautumista unionin alueella tai tehdä rajat ylittävästä sijoittautumisesta vähemmän houkuttelevaa. Tutkielman tavoitteena on saavuttaa kokonaisvaltainen yleiskuva maastapoistumisverotukseen liittyvän sääntelyn nykytilasta, haasteista sekä tulevaisuuden kehityssuunnasta EU:ssa erityisesti sijoittautumisoikeuden näkökulmasta. Huomioon otetaan myös uusi direktiivitason sääntely, jonka johdosta jäsenvaltioiden maastapoistumisverosääntely tulee jatkossa yhdenmukaistumaan. Tutkimusote on pääasiassa oikeusdogmaattinen, mutta maastapoistumisverotukseen liittyvää tulevaisuuden kehityssuuntaa on tutkielmassa tarkasteltu myös veropoliittisesti. Tarkastelun tukena on käytetty laajasti EU-tasoista ja kotimaista lainsäädäntöä, lainvalmisteluaineistoa sekä ulkomaista ja kotimaista oikeuskirjallisuutta. Suuri painoarvo on lisäksi asetettu Euroopan unionin tuomioistuimen tuomiokäytännölle.