Soluble transferrin receptor : Role in detection of iron deficiency - Takala, Timo (fi=Turun yliopisto|en=University of Turku|, 2017)
Background and aims: Iron deficiency (ID) is probably the single most common nutrient deficiency in the world. It affects especially elderly persons, menstruating women, adolescent girls and infants. The concentration of the soluble transferrin receptor (sTfR) in the plasma is a relatively new laboratory test to detect ID. The aims of this study were to produce reference intervals (RIs) for sTfR and other hematological laboratory tests, to examine the influence of subclinical ID on the RIs and to establish the appropriate cut-off values for sTfR with regard to subclinical ID in elderly people, adolescent girls and preterm and full-term infants. A further objective was to establish the physiological changes of the hematological laboratory values during the first year of life among preterm and full-term infants. Results and conclusions: In elderly people and adolescent girls, the upper reference limit of sTfR declined when the RIs were based on the values of an iron-replete reference group compared to a conventional reference group. This indicates that the reference individuals, selected conventionally, may have had subclinical ID which influenced the RIs of sTfR and other markers of iron status. In infants, the RIs were the same when based on the iron-replete reference group as the whole reference group. This suggests that ID was not a marked problem for infants of this study. The iron-replete RIs for sTfR were 1.0–2.4 mg/L and 0.9–2.4 mg/L for elderly people and adolescent girls, respectively. In preterm infants, the RIs of sTfR increased from 1.1–2.2 mg/L to 1.2–2.4 mg/L with advancing age from 20 weeks to 60 weeks. The upper reference limits of the RIs of sTfR may thus be used as decision limits for ID. The values for the preterm and full-term infants provide also valuable information about the kinetics of the hematological laboratory values during the first year of life and may help physicians to interpret the results of these markers for clinical decision-making.

Liukoinen transferriinireseptori – Rooli raudanpuutteen toteamisessa Tausta ja tavoitteet: Raudanpuutteen arvioidaan olevan yleisin yksittäisen ravintoaineen puutos maailmassa. Erityisesti iäkkäät henkilöt, hedelmällisessä iässä olevat naiset, murrosikäiset tytöt ja imeväisikäiset ovat raudanpuutteen riskiryhmiä. Plasman liukoinen transferriinireseptori (sTfR) on verrattain uusi laboratoriotutkimus raudanpuutteen toteamiseksi. Tämän tutkimuksen tavoitteena oli tuottaa viitearvot sTfR:lle ja muille rautataloutta kuvaaville laboratoriotutkimuksille, tutkia mahdollisen piilevän raudanpuutteen vaikutuksia viitearvoihin ja selvittää sTfR:lle päätösrajat raudanpuutteen toteamiseksi vanhuksilla, murrosikäisillä tytöillä sekä keskosina ja täysiaikaisina syntyneillä. Lisäksi pyrkimyksenä oli esittää raudanpuutteen ja verenkuvan laboratoriotutkimuksien normaaleja muutoksia ensimmäisen elinvuoden aikana ja selvittää, miten näiden tutkimuksien arvot eroavat keskosten ja täysiaikaisena syntyneiden välillä. Tulokset ja loppupäätelmät: Kun viitevälit laskettiin iäkkäille henkilöille ja murrosikäisille tytöille ryhmästä, josta oli poistettu todennäköisestä raudanpuutteesta kärsivät, sTfR:n viitevälin yläraja laski verrattuna normaalista viiteryhmästä määritettyihin viiteväleihin. Tämän perusteella normaalin viitearvoryhmän yksittäisillä henkilöillä oleva piilevä raudanpuute voi vääristää sTfR:n ja myös muiden raudanpuutetta kuvaavien laboratoriotutkimusten viitevälejä. Imeväisikäisillä viitevälit pysyivät samalla tasolla verrattuna koko viitearvoryhmään, kun viitevälit laskettiin ryhmästä, josta oli poistettu ilmeiset raudanpuutteesta kärsivät. Kun raudanpuutteesta kärsivät oli poistettu viitearvoryhmistä, sTfR:n viitearvoiksi saatiin vanhuksille 1,0-2,4 mg/l ja tytöille 0,9-2,4 mg/l. Keskosilla sTfR:n viiteväli nousi 20 viikon ikäisten viitevälistä 1,1-2,2 mg/l tasoon 1,2-2,4 mg/l 60 viikon ikäisillä. Näiden sTfR:n viitevälien ylärajoja esitetään päätösrajoiksi raudanpuutteen toteamiseksi. Esitetyt imeväisikäisten verenkuvan ja rautataloutta kuvaavien laboratoriotulosten muutokset ensimmäisen elinvuoden aikana voivat antaa kliinikoille hyödyllistä tietoa näiden tulosten tulkintaan.