Suomalaisten pörssiyhtiöiden omien osakkeiden takaisinostot vuosina 2005–2015 - Areva, Riku (fi=Turun yliopisto. Turun kauppakorkeakoulu|en=University of Turku. Turku School of Economics|, 2016)
Voitonjakopolitiikka on yksi yritystoiminnan tärkeimmistä rahoituksellisista päätöksistä. Voitonjaon määrällä ja käytetyllä menetelmällä on vaikutusta muun muassa yrityksen arvoon, investointipäätöksiin ja sijoittajien maksamiin veroihin. Voitonjako tapahtuu pääsääntöisesti joko osingoilla tai omien osakkeiden takaisinostojen kautta. Osingonjako on historiallisesti ollut ensisijainen voitonjakotapa, mutta varsinkin 2000-luvun alusta lähtien omien osakkeiden ostot ovat kasvattaneet merkitystään huomattavasti. Takaisinostojen taustalla olevat syyt vaihtelevat laajasti riippuen esimerkiksi lainsäädännöstä, yrityksen koosta ja taloudellisesta tilanteesta. Tämän tutkimuksen tavoitteena on tutkia tekijöitä, jotka ovat yhteydessä suomalaisten pörssiyhtiöiden takaisinostopäätöksiin. Lisäksi tarkastellaan omien osakkeiden ostojen kehitystä ja suhdetta osinkoihin tarkastelujakson aikana. Aihetta tutkitaan tilastollisesti regressioanalyysillä käyttäen EViews-tilasto-ohjelmaa ja Tobit-menetelmää. Tutkimuksen empiirinen aineisto koostuu Helsingin pörssissä noteeratuista yhtiöistä vuosina 2005–2015. Aineistossa on mukana 109 yhtiötä, jotka muodostavat yhteensä 1138 aineistovuotta. Regressiomalliin valittiin aikaisempiin tutkimuksiin ja rahoitusteoriaan perustuen yhteensä 11 muuttujaa, joiden arvioitiin vaikuttavan osakkeiden takaisinostoihin. Tunnusluvuille tehdään lisäksi kahden riippumattoman otoksen t-testi selvittämään omia osakkeitaan hankkineiden yhtiöiden eroja verrattuna muihin yhtiöihin. Tutkimustulosten perusteella yhtiöiden koko, sisäpiiriomistus sekä ulkomaalaisomistus ovat tilastollisesti merkitsevästi positiivisessa yhteydessä omien osakkeiden ostoihin Suomessa. Hieman heikommalla merkitsevyystasolla (p=0,06) yhtiön kannattavuus (ROA) vaikutti positiivisesti takaisinostoihin. Yhtiön velkaantuneisuuden ja yllättäen kassavarojen määrän yhteys takaisinostoihin oli tilastollisesti merkitsevästi negatiivinen. Tulokset olivat siten agenttiteoriaan peilaten ristiriitaisia. Keskiarvotestin perusteella omia osakkeitaan hankkivat yhtiöt ovat keskimäärin suurempia, kannattavampia, vähemmän velkaantuneita ja niiden ulkomaalaisomistus on suurempaa verrattuna muihin yhtiöihin. Aineiston kuvailun yhteydessä havaittiin, että euromääräinen sekä yhtiöiden lukumäärällä mitattu takaisinostojen kehitys on hiipunut merkittävästi finanssikriisin jälkeisenä aikana. Omien osakkeiden ostot ovat Suomessa vain marginaalinen voitonjakotapa osinkoihin verrattuna, eikä osingonjakoa ole korvattu kasvattamalla osakkeiden takaisinostoja.