Yritysvastuuraportoinnin sosiaalinen ulottuvuus - Mannila, Heidi (fi=Turun yliopisto|en=University of Turku|, 2018)
Sosiaalinen vastuu on yksi kolmesta yritysvastuun osa-alueesta. Yritysvastuu kokonaisuudessaan koostuu taloudellisesta, sosiaalisesta ja ympäristövastuusta. Tämä tutkielma käsittelee yritysvastuun sosiaalista ulottuvuutta. Sosiaalinen vastuu kohdistuu ihmisiin: työelämän käytäntöihin, ihmisoikeuksiin, yhteiskuntaan ja tuotevastuuseen. Sosiaalinen vastuu on sitä, miten yritys toiminnallaan vaikuttaa sidosryhmiinsä. Yritys raportoi sosiaalista vastuuta yritysvastuuraportissa, joka julkaistaan vuosittain. Vaikka yritysvastuuraportointi ei vielä ole pakollinen yrityksille, varsinkin suuremmat yritykset julkaisevat niitä. Tämä tutkimus on kvalitatiivinen eli laadullinen tutkimus. Tutkielma pyrkii selventämään ja vertailemaan valikoitujen yritysvastuuraporttien sosiaalisen vastuun raportointia. Tutkielman tutkimusstrategia on kriittinen tutkimus, jossa käytetään kyseenalaistavaa lähestymistapaa tutkimuskohteeseen. Tutkielmassa verrattiin kolmen päivittäistavarakaupan, Keskon, S-ryhmän ja Walmartin, vastuullisuusviestinnän sosiaalisen vastuun raportoinnin osalta käyttäen vertailuun GRI-raportointiohjeistoa. Raportteja verrataan kolmelta eri vuodelta, miten ne eroavat toisistaan ja onko vuosien aikana tullut raportointiin kehitystä. Tutkielmassa tutkitaan lisäksi sitä, miten tietynlaisella viestinnällä voidaan luoda totuutta ja vaikuttaa siihen, minkälaisen käsityksen yrityksestä saa. Jo ennalta oli selvää, että Kesko raportoi vastuullisuudestaan muita kattavammin, koska Kesko on useaan otteeseen palkittu vastuullisuusraportoinnistaan. Kaupan alalta Kesko on valittu maailman vastuullisimmaksi yritykseksi. Parhaiten raportoiva yritys ei kuitenkaan tarkoita sitä, että se toimisi vastuullisimmin. Kattava raportointi antaa kuitenkin Keskolle paljon kilpailuetua muihin nähden. Kaikkien vastuullisuusraportit olivat hyviä ja niistä huomasi, että ne oli laadittu omia sidosryhmiään ajatellen; esimerkiksi Walmart joka toimi eri maissa kuin muut, sen raportti oli keskittynyt kertomaan asioista, joilla Suomessa ei olisi niin suurta merkitystä. Suurin puute oli ihmisoikeuksien raportoinnissa. Koska vastuullisuusraporteille ei ole tarkkaan määriteltyä pohjaa, niistä huomasi, että raporteissa halutaan tuoda esiin asioita, jotka vaikuttavat yrityksen imagoon positiivisesti. Vastuullisuusviestinnällä halutaan luoda todellisuutta, jonka vuoksi positiivisesta asioista viestiminen luo positiivista kuvaa ja toisaalta vähemmän positiivisia asioita jätetään jopa suunnitelmallisesti raportoimatta. Tutkielman perusteella sosiaalisen vastuun näkökulmasta päivittäistavarakaupalla on eniten haasteita ihmisoikeuksiin liittyvässä raportoinnissa sekä käytännön että raportoinnin tasolla henkilöstön hyvinvoinnissa.