Poliisin salaiset tiedonhankintakeinot ja yksityiselämän suoja - Metsäranta, Tuomas (fi=Turun yliopisto|en=University of Turku|, 2015)
Tutkimuksessa selvitetään ensinnäkin, mitä vaatimuksia yksityiselämän suoja osana perusoikeusjärjestelmää asettaa poliisin salaisia tiedonhankintakeinoja koskevalle lainsäätämiselle. Tutkimuksessa selvitetään lisäksi, miten nykyinen lainsäädäntö vastaa yksityiselämän suojasta seuraaviin vaatimuksiin, ja miten lainsäädäntöä tulisi mahdollisesti kehittää, jotta se paremmin vastaisi näihin vaatimuksiin. Perus- ja ihmisoikeuksien merkitys on lisääntynyt myös lain soveltamisen osalta, ja tästä syystä tutkimuksessa selvitetään, mitä vaatimuksia perusoikeusjärjestelmä asettaa salaisia tiedonhankintakeinoja koskevalle lain soveltamiselle. Tutkimuksen kohteena on pakkokeinolain (806/2011) 10 luvussa säädetyt keinot, joita käytetään rikosten selvittämiseen sekä poliisilain (872/2011) 5 luvussa säädetyt keinot, joita käytetään rikosten estämiseen ja paljastamiseen. Tässä tutkimuksessa perusoikeusjärjestelmän kokonaisuuden perusteella määrittyy se, millä ehdoilla ja missä laajuudessa salaisten tiedonhankintakeinojen käyttö on mahdollista. Tutkimuksessa selviää, että salaisia tiedonhankintakeinoja koskevaa sääntelyä tarvitaan nimenomaisesti tietyistä asiakokonaisuuksista. Kun tiedonhankintakeinojen käyttöön liittyviä intressejä pyritään sovittamaan yhteen, pelkkä punninta ei ole riittävää, vaan tärkeää on havaita, mitkä konkreettisemmat tekijät vaikuttavat ratkaisun tekemiseen lainsäätämisessä ja lain soveltamisessa. Ihmisarvon loukkaamattomuutta kunnioittavassa oikeusvaltiossa sääntelylle asettuu myös tiettyjä ehdottomia rajoja. Tutkimuksessa selviää myös, että tutkimustietoa eri tiedonhankintakeinojen tehokkuudesta tulisi saada lisää, jotta voidaan paremmin arvioida eri keinojen oikeasuhtaisuutta. Joidenkin tiedonhankintakeinojen edellytykset on muotoiltu niin, että on kyseenalaista, toteutuvatko luottamuksellisen viestin salaisuutta koskevan lakivarauksen vaatimukset. Tulisi myös pohtia, tarvitaanko ainakin joidenkin keinojen osalta hankittujen tietojen käsittelemistä ja hävittämistä valvomaan jokin poliisin nähden ulkopuolinen taho, jotta yksilön oikeusturva voitaisiin turvata paremmin. Jatkossa tulisi edelleen kiinnittää huomiota myös siihen, että tiedonhankintakeinoja koskevien lupapäätösten ja -hakemusten perustelut ovat riittävät. Eduskunnan oikeusasiamiehen suorittama valvonta on ollut merkittävää yksilön oikeusturvan toteutumisen kannalta. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että erillisen valvontaelimen perustaminen olisi tärkeää, jotta voitaisiin varmistaa tiedonhankintakeinojen riittävän perusteellinen valvonta.

Secret Measures of Surveillance and the Protection of Private Life In the present study, it is analyzed what kind of requirements the protection of private life sets for the use of secret measures of surveillance. It is also analyzed how the current legislation meets the requirements of private life and how the legislation should be developed so that it would better meet these requirements. The role of the basic rights and human rights has increased also with respect to the application of the law and for this reason the third question of the study is what kind of requirements the system of the basic rights sets for the application of the norms concerning the secret measures of surveillance. The study focuses on those measures which are included in Chapter 5 of the Police Act (872/2011) and in Chapter 10 of the Coercive Measures Act (806/2011). In the present study, the system of basic rights as a whole defines how and under what conditions the different surveillance measures can be used. In this study, it is argued that the right to private life requires legislation which concerns particularly certain matters. It is also argued that the mere weighing is not enough but one has to consider what kind of more concrete criteria have to be taken into account so that the decision could be made. It is also argued that the inviolability of the human dignity sets certain absolute limits as regards the use of surveillance measures. There is a need to get more information on the efficiency of the surveillance measures in order to evaluate how the use of these measures meets the requirement of proportionality. It is also uncertain whether the conditions of certain surveillance measures meet the requirements that the provision regarding secrecy of confidential communications in the Finnish Constitution sets for the restrictions of this right. It should also be considered whether there should be some kind of arrangement where a person who does not belong to police forces monitors the examining and destroying of information that the police have got. There is also a need to guarantee that there are enough concrete reasons to use surveillance measures when deciding on the use of these measures. Control that the parliamentary ombudsman has exercised has been very significant as regards the protection of private life of the individuals. However, it is argued in this study that a separate oversight body is needed to guarantee that the control of the use of surveillance measures is sufficient.