Lapsen elatusvastuun jakautuminen vuoroasumistilanteessa - Raitanen, Nea (My University, 2026)
Vuoroasuminen on yleistynyt Suomessa merkittävästi, ja nykyisin jo noin kolmannes eroperheiden lapsista vuoroasuu vanhempiensa luona. Vaikka laki lapsen elatuksesta velvoittaa vanhempia vastaamaan lapsen elatuksesta elatuskykynsä mukaan myös vuoroasumistilanteissa, käytännössä perheet sopivat taloudellisista järjestelyistään usein epävirallisesti keskenään. Pro gradu -tutkielmassani tutkin sitä, miten vanhemmat jakavat elatusvastuuta lapsesta silloin, kun lapsi vuoroasuu. Vuoroasumisen vaikutuksia elatukseen ja laajemmin sosiaaliturvaan on tutkittu Suomessa laadullisin menetelmin vielä melko vähän. Tämän tutkielman tarkoitus on pyrkiä tuottamaan uutta tietoa vuoroasuvan lapsen elatusvastuun jakautumisesta vanhempien välillä. Tutkielma sijoittuu sosiaalityön kentällä perheoikeudellisten palveluiden ja rakenteellisen sosiaalityön risteyskohtaan. Sosiaalityön näkökulmasta lapsen oikeus elatukseen on keskeinen tekijä lapsen hyvinvoinnin turvaamisessa ja lapsen edun toteutumisessa häntä koskevassa päätöksenteossa. Koska nykyinen palvelujärjestelmä ja sosiaalietuudet eivät aina taivu vuoroasumisen arkeen, tarvitaan rakenteellista tietoa siitä, millaista todellisuutta vuoroasuminen perheiden arjessa taloudellisesta näkökulmasta saattaa olla. Tutkimuksen aineistona hyödynnettiin valmista kirjoituspyynnöllä kerättyä aineistoa ”Kokemuksia vuoroasumisesta ja lasten kulujen jakamisesta 2024” (n=53). Aineisto analysoitiin aineistolähtöistä sisällönanalyysia menetelmänä hyödyntäen. Analyysissä vanhempien kuvaukset arkisista kustannuksista ja etuuksien jaosta liitettiin osaksi elatusvastuun laajempaa juridista viitekehystä. Tutkielman pääluokiksi muodostuivat: elatusvastuun jakautuminen tasaisesti 50/50, elatusvastuun jakautuminen vanhemman elatuskyvyn mukaisesti sekä elatusvastuun epätasainen jakautuminen tai kokemus sen laiminlyönnistä. Tulokset osoittivat, että suuri osa vuoroasuvien lasten vanhemmista pyrki elatuksessa yksinkertaiseen tasajakoon, jossa lapsen kuluja ja etuuksia jaettiin vanhempien kesken puoliksi. Kulujen ja etuuksien jakamisen käytännöt heijastivat osaltaan vanhempien pyrkimystä tasa-arvoon sekä halua purkaa perinteistä jakoa lähi- ja etävanhemman rooleihin. Onnistunut kustannusten tasajako ja taloudellinen joustavuus kertoivat siitä, että vuoroasumista asumismuotona toteuttavat ovat keskimäärin muita eroperheitä paremmassa taloudellisessa asemassa. Toisaalta tutkimus osoitti elatusvastuun jakautuvan toisinaan edelleen epätasaisesti ja yhä sukupuolittuneesti, kun arjen juoksevat kulut ja metatyö kasaantuivat usein äideille. Tulokset viittaavat siihen, että vanhempien epäviralliset taloudelliset käytännöt täyttävät sosiaaliturvajärjestelmän aukkoja tilanteissa, joissa nykyinen lainsäädäntö ei aina tunnista vuoroasumisen todellisuutta.
Keywords: vuoroasuminen; elatus; elatusvastuu; perheoikeudellinen sosiaalityö