Röntgenhoitajien keinot muistisairautta sairastavan henkilön onnistuneen magneettikuvantamistutkimuksen toteuttamisessa : Kyselytutkimus - Mäkilä, Kaisu (My University, 2024)
Magneettikuvantaminen on saavuttanut paikkansa yleisten kuvantamismodaliteettien keskuudessa. Ennen yleisesti kalliina ja hitaana pidetty modaliteetti on kehittynyt nopeammaksi ja paremmin saavutettavaksi. Magneettikuvantaminen on nykypäivänä hyvin saatavilla oleva kuvantamisen muoto ja yksi tärkeimmistä keinoista muistisairauksien diagnostiikassa. Väestön ikääntyessä on luonnollista, että muistisairauksien määrä kasvaa ja näin ollen myös muistisairaiden kuvantamistutkimukset lisääntyvät. Röntgenhoitajien osaamista muistisairaiden kuvantamisessa magneetissa tai muissa modaliteeteissa on tutkittu melko vähän. Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää mitä erilaisia keinoja röntgenhoitajilla on onnistuneen muistisairaan kuvantamisessa. Tutkimuksen tavoitteena oli tuottaa tietoa, jota voidaan hyödyntää koulutusten suunnittelussa sekä mahdollisesti röntgenhoitaja koulutuksen sisällöllisessä suunnittelussa. Tutkimus toteutettiin kuvailevana kyselytutkimuksena. Tutkimukseen osallistui (n=98) röntgenhoitajaa. Kyselytutkimus suoritettiin sähköisellä tätä tutkimusta varten laaditulla kyselylomakkeella. Kaikki tutkimukseen osallistuneet olivat magneettitutkimukseen perehtyneitä röntgenhoitajia. Tutkimuksesta poissuljettiin opiskelijat ja röntgenhoitajat, jotka eivät työskentele magneettikuvantamisessa. Aineisto analysoitiin induktiivisella sisällönanalyysillä. Tutkimuksen tulokset osoittivat, että röntgenhoitajilla on monia eri keinoja saada onnistunut kuvaus. Keinoihin lukeutui muun muassa liikekorjattujen sarjojen käyttö, rauhallinen ja kärsivällinen ote kuvantamistilanteessa. Myös hyväksi havaittuja keinoja olivat muistisairaan tukeminen eri keinoin, musiikin hyödyntäminen sekä tarvittaessa esilääkityksen käyttö. Haasteina röntgenhoitajat kokivat aggressiivisesti käyttäytyvät potilaat, kuvattavien muistamattomuuden ja tästä johtuvan ohjeiden toistamisen. Myös potilasturvallisuus nähtiin haasteena, niissä tilanteissa, kun muistisairas ei itse enää kyennyt muistamaan hänelle tehtyjä toimenpiteitä. Muistisairaiden määrän kasvaessa olisi hyvä tutkia lisää, miten kuvantamissektorin palvelut pystytään muokkaamaan heille paremmin sopiviksi. Tämä samalla helpottaisi röntgenhoitajien työtä. Tutkimuksen tuloksia voidaan hyödyntää koulutusten suunnittelussa sekä opetussuunnitelmia suunniteltaessa että uusilla röntgenhoitajilla on keinot jo valmiina, ennen työelämään astumista.

Magnetic resonance imaging has gained its place among common imaging modalities. What was once generally considered expensive and slow has evolved into a faster and more accessible modality. Magnetic resonance imaging is a highly available form of imaging today and one of the most important methods for diagnosing memory disorders. As the population ages, it is natural that the number of memory disorders will increase and, consequently, imaging examinations of people with memory disorders will also increase. Radiographers' competence in imaging memory disorders in magnetic resonance imaging or other modalities has been studied relatively little. The purpose of this study was to find what kind of different methods radiographers have for successful diagnostic imaging from people with memory disorders. This study aims to produce knowledge that can be used on future training courses and possibly in the development of curriculum for radiographer education. This was descriptive survey study. The study involved (n=98) radiographers. The survey was conducted using an electronic questionnaire. All participants in the study were radiographers that have experience in magnetic resonance imaging. Students and radiographers who do not work in magnetic resonance imaging were excluded from the study. Inductive content analysis was used in data analysis. The results of the study showed that radiographers have many different ways to get a successful imaging. The methods included the use of motion-corrected sequences, a calm and patient approach in the imaging situation. Tried and tested methods also included supporting the patient with memory disorder by various means, utilising music and taking premedication if necessary. Radiographers had obstacles with aggressive patients, forgetfulness of the dementia patient and the resulting repetition of instructions as challenges. Patient safety was also seen as a challenge, in situations where a person with memory disorder was no longer able to remember the procedures performed on her. As the number of people with memory disorders grows, it would be good to investigate further how the services of the imaging sector can be adapted to better suit them. At the same time, this would make the work of the radiographers easier. The results of the study can be utilized in the planning of training courses and when planning curriculum, so the new radiographers already have the means in place before entering working life.
Keywords: röntgenhoitaja, magneettikuvantaminen, muistisairaus, kyselytutkimus