Yrityskiinnityslain 4.3 §:n erillispanttauskiellon alkamisajankohta - Pasto, Werla (My University, 2026)
Yrityskiinnityksen avulla yritys voi pantata irtainta omaisuuttaan ilman omaisuuden hallinnan siirtämistä velkojalle. Yrityskiinnitys kattaa pääsääntöisesti yrityksen kaiken nykyisen ja tulevan kiinnityskelpoisen irtaimen omaisuuden. Yrityskiinnitys kohdistuu vaihtelevaan varallisuusmassaan, mikä aiheuttaa riskejä yrityskiinnityksenhaltijalle. Yrityskiinnityksenhaltijaa on pyritty suojaamaan muun muassa yrityskiinnityslain 4.3 §:n säännöksellä, jonka mukaan yritys ei saa pantata yrityskiinnityksen kohteena olevaa omaisuuttaan erikseen muuten kuin lain säännöksiä noudattaen (erillispanttauskielto). Pykälän mukaan kiellon vastaiset panttaukset eivät sido yrityskiinnityksen haltijaa. Yrityskiinnityslain 4.3 §:n erillispanttauskiellon alkamisajankohta ei ilmene suoraan säännöksestä. Kiellon alkamisajankohta voidaan oikeuskirjallisuudessa esitetyn mukaan kytkeä yrityskiinnityksen hakemiseen, vahvistamiseen tai panttivelkakirjan luovutukseen eli traditioon. Tutkielman tarkoituksena on selvittää, mihin ajankohtaan erillispanttauskiellon alkamisajankohta voidaan kytkeä. Tutkielmassa arvioidaan myös kiellon alkamisajankohdan vaikutusta yrityskiinnityksenhaltijan suojan laajuuteen ja erillispantinsaajan ennakointi- ja selonottomahdollisuuksiin. Tutkielman tutkimusmetodina käytetään lainoppia eli oikeusdogmatiikkaa. YrKiinL 4.3 §:n tulkitsemisesta ei ole vielä oikeuskäytäntöä, minkä vuoksi kiellon alkamisajankohtaa tarkastellaan oikeuskirjallisuudessa esitettyjen tulkintavaihtoehtojen ja lainopin eri tulkintametodien avulla. Tämän lisäksi tutkielmassa esitetään de lege ferenda -kannanotto koskien yrityskiinnityslain 4.3 §:n täsmentämistä. Tutkielmassa on havaittu, että oikeuskirjallisuudessa esitettyjen tulkintavaihtoehtojen ja systemaattisen tulkinnan valossa erillispanttauskiellon kytkeminen traditioon vaikuttaa perustelluimmalta ratkaisulta. Kiellon kytkeminen traditioon, eikä kiinnityksen vahvistamis- tai hakemisajankohtaan, jättää yritykselle pidemmäksi aikaa mahdollisuuden pantata erikseen omaisuuttaan. Tämä osaltaan kaventaa yrityskiinnityksenhaltijan suojaa. Tradition suorittamisesta ei tehdä julkista rekisterimerkintää, mikä heikentää erillispantinsaajan mahdollisuuksia selvittää vakuusoikeuden perustamisajankohta. Kiellon kytkeminen traditioon ei ole välttämättä edullisin ratkaisu yrityskiinnityksenhaltijan, eikä erillispantinsaajan kannalta. Tämä ei kuitenkaan itsessään ole riittävä peruste kiellon kytkemiselle traditiota aikaisempaan ajankohtaan. YrKiinL 4.3 §:n tulkinnanvaraisuus osoittaa, että säännöstä olisi tarpeen täsmentää, jotta kiellon alkamisajankohta olisi molemmille osapuolille selkeä ja siten panttioikeuksien välinen etusija olisi paremmin ennakoitavissa. Mikäli kielto kytketään traditioon, voisi erillispantinsaajan selonottomahdollisuuksia parantaa siirtymällä järjestelmään, jossa perinteinen panttivelkakirjan luovutus korvataan rekisterimerkinnällä.
Keywords: yrityskiinnitys; yrityskiinnityksenhaltija; vakuus; erillispanttaus; erillispantinsaaja; julkivarmistus; yrityskiinnityslaki