Olkapäävaivojen kuvantamisdiagnostiikkaa - kiertäjäkalvosimeen painottuen - Räisänen, Jussi; Kohonen, Ia; Nurminen, Janne; Holstila, Milja; Huovinen, Ville; Ajosenpää, Jaakko; Mattila, Kimmo (Suomalainen lääkäriseura Duodecim, 2026)
Esitiedot ja kliininen tutkimus ovat olkapäävaivojen diagnosoinnin ydin. Usein diagnosointia täydennetään kuvantamalla, käytännöt kuitenkin vaihtelevat. Röntgenkuvaus on useimmiten hyvä ensivaiheen kuvantamismenetelmä ja riittää joskus paljastamaan diagnoosin. Se voi antaa epäsuoraa tietoa kiertäjäkalvosimen jänteiden kunnosta, vaikka jänteet eivät natiivikuvissa näykään. Kiertäjäkalvosinta voidaan kuvantaa kaikukuvauksella tai magneettikuvauksella (MK). MK:n etuja ovat erinomainen pehmytkudosten erotuskyky sekä olkapäästä saatava yleisnäkymä. Kaikukuvaus puolestaan on edullinen ja usein helpommin saatavilla oleva kuvantamismenetelmä. Kirjallisuudessa se on osoitettu nopeaksi ja luotettavaksi menetelmäksi erityisesti kiertäjäkalvosimen läpäisevän repeämän arvioinnissa. Suomessa kaikukuvauksen osuus on pienentynyt magneettikuvauksen varsin hyvän saatavuuden vuoksi.