Siirtohinnoittelun vaikutus tavaran tullausarvoon kansainvälisessä kaupassa - Saarlo, Timo (My University, 2026)
Siirtohinnoittelu on etuyhteydessä toimivien osapuolten välistä liiketoiminnan hinnoittelua. OECD arvioi jo parikymmentä vuotta sitten, että maailmankaupasta yli 60 % on kansainvälisten konsernien sisäistä kaupankäyntiä eli siirtohinnoittelun piiriin kuuluvaa kaupankäyntiä. Tuoreempien arvioiden mukaan luku on jo lähes 80 % koko maailmankaupasta, joka tarkoittaisi noin 20 biljoonaa Yhdysvaltain dollaria vuosittain. Tullit ovat yleensä tavaroiden tuonnista kannettava vero, jonka tarkoituksena on lähtökohtaisesti suojella tullialueen teollisuutta epäreilulta kilpailulta ja edesauttaa tullialueen yrityksiä ja työpaikkoja menestymään kansainvälisessä kilpailussa. Yksinkertaisimmillaan tullien idea on lisätä valtiolle tuloja nostaen tuontituotteiden hintoja, mikä suosii tällöin kotimaassa tuotettujen tuotteiden asemaa luomalla tuotteille hintaedun. EU-alueella kaikkien EU-maiden välillä on tulliliitto, mikä tarkoittaa sitä, että kaikkien EU-jäsenmaiden viranomaiset soveltavat samoja tullausperiaatteita EU:n ulkopuolelta tuotaviin tavaroihin. Tutkielmassa tarkastellaan ongelmaa, joka syntyy kansainvälisille konserneille niiden harjoittaessa tullialueenrajat ylittävää tavarakauppaa. Kun konserni tuo ensimmäisen kerran EU:n tullialueelle tavaran, tuotteelle määritellään hinta, jonka viranomainen eli yleensä EU-maissa kansallinen tulliviranomainen vahvistaa. Jos samainen konserni on myynyt tuotteen konsernin sisällä vähintään kerran, samaiselle tuotteelle lasketaan (siirto)hinta, jonka tarvittaessa veroviranomainen eli esimerkiksi Suomessa Verohallinto hyväksyy. Yritysten kannalta ongelma syntyy silloin, jos yritys käyttää tullausarvona siirtohintaa tai siirtohintana tullausarvoa, jota toinen viranomainen ei hyväksykään. Näin ollen ongelmaksi nousee esiin se, miten kaksi eri viranomaista voi saman tuotteen osalta päätyä eri hinnoitteluun. Tutkimuksen pääkysymykseksi on valikoitunut edellä olevien perusteluiden vuoksi kysymys: Miten siirtohinnoittelussa käytettävä hinta vaikuttaa tavaran tullausarvoon kansainvälisessä kaupassa? Pääkysymykselle alisteiset tutkimuskysymykset ovat: missä tilanteissa siirtohinnoittelun ja tullausarvon perusteet johtavat eri lopputuloksiin ja mitä vaikutuksia näillä eroilla on, mitkä periaatteet ja arvonmäärityssäännöt aiheuttavat eroja markkinaehtoperiaatteen ja tullausarvon välillä ja millaisissa käytännön tilanteissa hinnoittelun erot korostuvat, sekä mitä taloudellisia ja hallinnollisia vaikutuksia eroilla on yrityksille? Kyseessä on veropoliittinen tutkimus. Veropoliittinen tutkimus luokitellaan yhteiskunnalliseksi oikeustutkimukseksi, jonka tavoitteena voidaan pitää tutkimuksen pyrkimystä vaikuttaa veropoliittiseen päätöksentekoon ja lainvalmisteluun. Tämä hyödyttää nimenomaan lainsäätäjää luomaan mahdollisimman hyvän ja tavoitteitaan palvelevaa lainsäädäntöä. Veropoliittisessa tutkimuksessa vero-oikeudellinen ja taloustieteellinen lähestymistapa kietoutuvat toisiinsa ja muodostavat yhtenäisen kokonaisuuden. Kirjallisen tutkimuksen lisänä on empiirinen tutkimus, jossa on haastateltu sekä yrityspuolen että viranomaispuolen edustajia. Haastattelut ovat tärkeä osa tutkimusta, sillä aiheesta on paljon tietoa, jota ei ole saatavilla kirjallisista lähteistä. Tutkimuksen olennainen havainto on, että siirtohinnoittelussa käytettävällä hinnalla on vaikutusta tavaran tullausarvoon kansainvälisessä kaupassa niissä tilanteissa, joissa siirtohintaa käytetään maahantuonnissa kauppahinnan lähtökohtana. Tutkimuksen perusteella perimmäinen ongelma on se, että tullausarvon määrittely ja kaikki tulliin liittyvä toiminnan sääntely Suomessa tulee EU-tasolta, kun taas siirtohinnoittelu on EU-maissa kansallisen lainsäädännön ja oikeuskäytännön piirissä. Nämä kaksi järjestelmää ei juurikaan ole sovitettu toimimaan yhteen. Vaikka tulliviranomainen toimii joka puolella EU:ta samojen unionin tullikoodeksin sääntöjen puitteissa, todellisuudessa jokainen kansallinen tulliviranomainen soveltaa unionin tullikoodeksia itse parhaaksi katsomallaan tavalla. Tämä aiheuttaa epäjohdonmukaisuutta viranomaisten toimissa eri maiden välillä, mutta samalla se laskee yritysten oikeusvarmuutta ympäri Eurooppaa.
Keywords: Siirtohinnoittelu; tullausarvo; kansainvälinen tavarakauppa; markkinaehtoperiaate; unionin tullikoodeksi; kauppa-arvo; konserninsisäinen kaupankäynti