Automatic Pain Assessment by Learning from Multiple Biopotentials - Jiang, Mingzhe (fi=Turun yliopisto|en=University of Turku|, 2019)
Kivun täsmällinen arviointi on tärkeää kivunhallinnassa, erityisesti sairaan- hoitoa vaativille ipupotilaille. Kipu on subjektiivista, sillä se ei ole pelkästään aistituntemus, vaan siihen saattaa liittyä myös tunnekokemuksia. Tällöin itsearviointiin perustuvat kipuasteikot ovat tärkein työkalu, niin auan kun potilas pystyy kokemuksensa arvioimaan. Arviointi on kuitenkin haasteellista potilailla, jotka eivät itse pysty kertomaan kivustaan. Kliinisessä hoito- työssä kipua pyritään objektiivisesti arvioimaan esimerkiksi havainnoimalla fysiologisia muuttujia kuten sykettä ja käyttäytymistä esimerkiksi potilaan kasvonilmeiden perusteella. Tutkimuksen päätavoitteena on automatisoida arviointiprosessi hyödyntämällä koneoppimismenetelmiä yhdessä biosignaalien prosessointnin kanssa. Tavoitteen saavuttamiseksi mitattiin autonomista keskushermoston toimintaa kuvastavia biopotentiaaleja: sydänsähkökäyrää, galvaanista ihoreaktiota ja kasvolihasliikkeitä mittaavaa lihassähkökäyrää. Mittaukset tehtiin terveillä vapaaehtoisilla, joille aiheutettiin kokeellista kipuärsykettä. Järestelmän kehittämiseen tarvittavaa tietokantaa varten rakennettiin biopotentiaaleja keräävä Internet of Things -pohjainen tallennusjärjestelmä. Koostetun tietokannan avulla kehitettiin biosignaaleille prosessointimenetelmä jatku- vaan kivun arviointiin. Signaaleista eroteltiin piirteitä sekuntitasoon mukautetuilla aikaikkunoilla. Piirteet visualisoitiin ja tarkasteltiin eri luokittelijoilla kivun ja kiputason tunnistamiseksi. Parhailla luokittelumenetelmillä saavutettiin kivuntunnistukseen 90% herkkyyskyky (sensitivity) ja 84% erottelukyky (specificity) ja kivun voimakkuuden arviointiin 62,5% tarkkuus (accuracy). Tulokset vahvistavat kyseisen käsittelytavan käyttökelpoisuuden erityis- esti tunnistettaessa kipua yksittäisessä arviointi-ikkunassa. Tutkimus vahvistaa biopotentiaalien avulla kehitettävän automatisoidun kivun arvioinnin toteutettavuuden kokeellisella kivulla, rohkaisten etenemään todellisen kivun tutkimiseen samoilla menetelmillä. Menetelmää kehitettäessä suoritettiin lisäksi vertailua ja yhteenvetoa automaattiseen kivuntunnistukseen kehitettyjen eri tutkimusten välisistä samankaltaisuuksista ja eroista. Tarkastelussa löytyi signaalien eroavaisuuksien lisäksi tutkimusmuotojen aiheuttamaa eroa arviointitavoitteisiin, mikä hankaloitti tutkimusten vertailua. Lisäksi pohdit- tiin mitkä perinteisten prosessointitapojen osiot rajoittavat tai edistävät ennustekykyä ja miten, sekä tuoko optimointi läpimurtoa järjestelmän näkökulmasta.

Accurate pain assessment plays an important role in proper pain management, especially among hospitalized people experience acute pain. Pain is subjective in nature which is not only a sensory feeling but could also combine affective factors. Therefore self-report pain scales are the main assessment tools as long as patients are able to self-report. However, it remains a challenge to assess the pain from the patients who cannot self-report. In clinical practice, physiological parameters like heart rate and pain behaviors including facial expressions are observed as empirical references to infer pain objectively. The main aim of this study is to automate such process by leveraging machine learning methods and biosignal processing. To achieve this goal, biopotentials reflecting autonomic nervous system activities including electrocardiogram and galvanic skin response, and facial expressions measured with facial electromyograms were recorded from healthy volunteers undergoing experimental pain stimulus. IoT-enabled biopotential acquisition systems were developed to build the database aiming at providing compact and wearable solutions. Using the database, a biosignal processing flow was developed for continuous pain estimation. Signal features were extracted with customized time window lengths and updated every second. The extracted features were visualized and fed into multiple classifiers trained to estimate the presence of pain and pain intensity separately. Among the tested classifiers, the best pain presence estimating sensitivity achieved was 90% (specificity 84%) and the best pain intensity estimation accuracy achieved was 62.5%. The results show the validity of the proposed processing flow, especially in pain presence estimation at window level. This study adds one more piece of evidence on the feasibility of developing an automatic pain assessment tool from biopotentials, thus providing the confidence to move forward to real pain cases. In addition to the method development, the similarities and differences between automatic pain assessment studies were compared and summarized. It was found that in addition to the diversity of signals, the estimation goals also differed as a result of different study designs which made cross dataset comparison challenging. We also tried to discuss which parts in the classical processing flow would limit or boost the prediction performance and whether optimization can bring a breakthrough from the system’s perspective.