Videopelien historia Ranskassa Alexis Blanchet ja Guillaume Montagnon, Une his- toire du jeu vidéo en France. 1960–1991: Des labos aux chambres d’ados, Pix’n Love éditions, Paris, 2020. (kirja-arvio) - Clerc Louis (Suomen pelitutkimuksen seura, 2022)
Tieteellisen tutkimuksen ja akateemisen ympäristön viime vuosikymmenien vahva kansainvälistyminen näkyy tieteentekijöiden verkostojen, julkaisumahdollisuuksien ja metodologisten horisonttien laajentumisessa. Käytännössä tämä kansainvälisyys tapahtuu kuitenkin englanniksi ja angloamerikkalaisen tutkimustradition ehdoilla. Pelitutkimuksessa se on voinut tarkoittaa, että videopelaamisen historian ja kehityksen paikalliset erikoisuudet on unohdettu tai ne on nähty käsitteiden ja kronologioiden kautta, jotka eivät sovi paikallisiin konteksteihin. Ranska on hyvä esimerkki kielistä, joilla tapahtuva tutkimus jää Suomessa pääasiassa tuntemattomaksi. Tämä on erityisen ongelmallista tieteellisessä kontekstissa, jossa esimerkiksi Melanie Swalwellin antologia peräänkuuluttaa pelihistoriaa, joka korostaisi samaan aikaan globaaleja yhteyksiä ja paikallisia konteksteja. Johdannossa Swalwell julistaa tieteellistä ohjelmansa muun muassa korostamalla sitä, että pelihistoria unohtaa usein paikalliset kontekstit:“Game history did not unfold uniformly and the particularities of space and place matter, yet most digital game and software histories are silent with respect to geography”. Kiinnostavasti tämä debatti “pelihistorian maantieteistä” muistuttaa globaalihistorian dilemmaa globaalin ja lokaalin välillä.