Lonkkamurtumapotilaiden kävelykyvyn muutos neljän kuukauden kuluttua leikkaustoimenpiteestä - vertailu ortogeriatrisen ja terveyskeskusten vuodeosastojen välillä - Niemi, Saara (My University, 2026)
Lonkkamurtuma on iäkkäillä yleinen ja vakava vamma, joka heikentää merkittävästi toimintakykyä ja lisää kuolleisuutta sekä ympärivuorokautiseen hoitoon joutumisen riskiä. Kuntoutuksen tavoitteena on palauttaa potilaan toimintakyky mahdollisimman lähelle murtumaa edeltävää tasoa. Moniammatillisen ortogeriatrisen hoitomallin osoitettuja hyötyjä lonkkamurtumapotilaan kuntoutuksessa käsitellään kirjallisuuskatsauksessa. Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, vaikuttaako kuntoutuspaikka lonkkamurtumapotilaiden kävelykyvyn palautumiseen Varsinais-Suomessa. Tutkimus perustui Varsinais-Suomen lonkkamurtumatutkimukseen, jossa tarkasteltiin vähintään 70-vuotta täyttäneiden pienienergisen lonkkamurtuman saaneita potilaita. Aineistoon sisältyi 430 potilasta, joista 149 oli turkulaisia, oletettavasti ortogeriatrisella osastolla kuntoutuneita ja 281 oletettavasti muissa Varsinais-Suomen kunnissa tavanomaisilla terveyskeskusosastoilla kuntoutuneita. Kävelykykyä arvioitiin New Mobility Score (NMS) -mittarilla ennen murtumaa vallinneessa tilanteessa sekä 1 ja 4 kuukauden kuluttua murtumasta. Tuloksia analysoitiin ristiintaulukoinnin ja toistomittausanalyysin avulla. Tässä tutkimuksessa ei havaittu merkitsevää eroa kävelykyvyn palautumisessa ortogeriatrisella osastolla ja tavanomaisella terveyskeskusosastolla kuntoutuneiden potilaiden välillä. Vertailu tehtiin kotikaupungin mukaan turkulaisten ja muiden varsinaissuomalaisten välillä. Tulokset poikkesivat hypoteesista ja aiemmasta tutkimusnäytöstä, jossa ortogeriatrisen hoitomallin on todettu parantavan niin toimintakyvyn palautumista kuin myös kävelykykyä. Kirjallisuuskatsauksessa käsiteltyjen aiheiden ja muiden tutkimusten perusteella ortogeriatrisen hoitomallin kehittämistä ja käyttöönottoa voidaan kuitenkin edelleen pitää perusteltuna. Tämä tutkimus vaatii jatkoanalyyseja ja kehitystä. Jatkossa tutkimusta voitaisiin kehittää esimerkiksi myös useamman toimintakykyä mittaavan testin käytöllä sekä tarkemmalla potilasryhmien ja näin kuntoutussijaintien rajauksella. Lisäksi voitaisiin ottaa huomioon seuranta-ajan pituus ja potilaiden kotikuntoutuksen toteutus.
Keywords: lonkkamurtuma; ortogeriatrinen hoito; kuntoutus; kävelykyky